č. 221/1998 Sb., Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Evropské úmluvy o poskytování informací o cizím právu a Dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o poskytování informací o cizím právu
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí
Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 7. června 1968 byla v Londýně přijata Evropská úmluva o poskytování informací o cizím právu a dne 15. března 1978 ve Štrasburku Dodatkový protokol k Evropské úmluvě o poskytování informací o cizím právu.
Úmluva a Protokol byly jménem České republiky podepsány ve Štrasburku dne 8. dubna 1998.
Listiny o přijetí Evropské úmluvy o poskytování informací o cizím právu a Dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o poskytování informací o cizím právu Českou republikou byly uloženy u generálního tajemníka Rady Evropy, depozitáře Úmluvy a Protokolu, dne 24. června 1998.
Listina o přijetí Dodatkového protokolu obsahuje prohlášení v souladu s ustanovením článku 5 odst. 1, že Česká republika bude vázána hlavou I Protokolu.
Současně s uložením listin o přijetí bylo depozitáři oznámeno s odvoláním na ustanovení článku 2 odst. 3 Evropské úmluvy o poskytování informací o cizím právu, že přijímajícím a odesílajícím orgánem pro zprostředkování žádostí o informace o cizím právu podle článku 2 odst. 1 a 2 Úmluvy je Ministerstvo spravedlnosti České republiky, mezinárodní odbor.
Evropská úmluva na základě svého článku 17 odst. 2 vstoupila v platnost dnem 17. prosince 1969 a pro Českou republiku v souladu s ustanovením odstavce 3 téhož článku vstoupila v platnost dnem 25. září 1998.
Dodatkový protokol na základě svého článku 7 odst. 1 vstoupil v platnost dnem 31. srpna 1979 a pro Českou republiku vstoupil v platnost v souladu s ustanovením odstavce 2 téhož článku dnem 25. září 1998.
Český překlad Úmluvy a Dodatkového protokolu se vyhlašují současně.
EVROPSKÁ ÚMLUVA
o poskytování informací o cizím právu
Preambule
Členské státy Rady Evropy, signatáři této Úmluvy,
s vědomím toho, že cílem Rady Evropy je uskutečňovat těsnější jednotu mezi jejími členy, a
s přesvědčením, že vytvoření systému vzájemné mezinárodní pomoci za účelem usnadnění úkolů justičních orgánů při získávání informací o cizím právu přispěje k dosažení tohoto cíle,
se dohodly následovně:
Článek 1
Rozsah působnosti Úmluvy
1. Smluvní strany se zavazují poskytovat v souladu s ustanoveními této Úmluvy informace o svém občanském a obchodním právu, jakož i o řízení v oblasti občanského a obchodního práva a o organizaci svého soudnictví.
2. Dvě nebo více smluvních stran se mohou dohodnout rozšířit rozsah působnosti této Úmluvy na jiné oblasti než uvedené v předchozím odstavci. Text takové dohody je třeba zaslat generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
Článek 2
Vnitrostátní orgány vzájemného styku
1. Za účelem provádění této Úmluvy každá smluvní strana zřídí nebo určí jeden orgán (dále jen přijímající orgán”), který bude pověřen:
a)
přijímáním žádostí o informace podle článku 1 odst. 1 zaslaných jinou smluvní stranou,
b)
vyřizováním těchto žádostí v souladu s článkem…